![](images/additions.gif)
Авторський рейтинг від 5,25 (вірші)
2024.06.15
07:29
Колише вітер грона калинові
в моїм саду майнулого життя,
немов орелю булої любові,
під супровід твого серцебиття…
І гойдалка, як та завіса часу,
спадає долу прямо із небес.
Несе тебе, життя мого окрасу,
в моїм саду майнулого життя,
немов орелю булої любові,
під супровід твого серцебиття…
І гойдалка, як та завіса часу,
спадає долу прямо із небес.
Несе тебе, життя мого окрасу,
2024.06.15
06:17
Тридев’яте царство. Все без змін.
Пароксизм доконує Кощея.
Якби ж, бідний, мав можливість він
на Сушка наслати гонорею.
Зріє дума в лисій голові,
зараз буде вихлоп недовірша,
рими не такі вже і нові,
ще й виходить – абирвалг, не більше.
Пароксизм доконує Кощея.
Якби ж, бідний, мав можливість він
на Сушка наслати гонорею.
Зріє дума в лисій голові,
зараз буде вихлоп недовірша,
рими не такі вже і нові,
ще й виходить – абирвалг, не більше.
2024.06.15
05:07
В скверику під липою,
Влітку з дня у день, –
Безнастанно глипаю
На ряди людей.
Поглядом допитливим,
Кожного й завжди, –
Зазвичай запитую:
Звідки і куди?
Влітку з дня у день, –
Безнастанно глипаю
На ряди людей.
Поглядом допитливим,
Кожного й завжди, –
Зазвичай запитую:
Звідки і куди?
2024.06.15
01:53
Стали комом у горлі слова.
Сидимо за столом візаві.
Ми з тобою - вдівець та вдова,
Хоч обидва сьогодні живі.
Тиха осінь плете макраме,
Покриваючи смутком рудим.
Тиха осінь - це гра в буріме,
Сидимо за столом візаві.
Ми з тобою - вдівець та вдова,
Хоч обидва сьогодні живі.
Тиха осінь плете макраме,
Покриваючи смутком рудим.
Тиха осінь - це гра в буріме,
2024.06.14
23:32
Я кину вудочку
по той бік Всесвіту,
По той бік розуму,
по той бік серця,
По той бік розпачу,
по той бік лиха,
Яке говорить нам
крізь море тихо.
по той бік Всесвіту,
По той бік розуму,
по той бік серця,
По той бік розпачу,
по той бік лиха,
Яке говорить нам
крізь море тихо.
2024.06.14
20:36
тому що потрібно вірити хоча б у щось.
Читати псалми над головами і зливати розтоплений віск,
Говорити про те, що фігурки — це те, що тобі здалось,
Про тонку павутинчасту форму страхів, які запеклись
На воді.
Неодмінно потрібно вимовляти чиїсь імена
Читати псалми над головами і зливати розтоплений віск,
Говорити про те, що фігурки — це те, що тобі здалось,
Про тонку павутинчасту форму страхів, які запеклись
На воді.
Неодмінно потрібно вимовляти чиїсь імена
2024.06.14
18:58
ЗОРЯ. ДОБРА БАГАТО В ЦЬОМУ СЛОВІ
Добра багато, а ще більш любові,
Такої що обійме цілий світ,
Мов руки матері й весняний квіт.
А що лишилося від нього?
Де? Який в нім слід?
Воно ростануло, як ранок,
Як ранок, що обернувсь днем…
Добра багато, а ще більш любові,
Такої що обійме цілий світ,
Мов руки матері й весняний квіт.
А що лишилося від нього?
Де? Який в нім слід?
Воно ростануло, як ранок,
Як ранок, що обернувсь днем…
2024.06.14
16:19
Аби людина отримала повну свободу – вона повинна померти…
2024.06.14
12:16
Це потім про раббі Тарфона йтиме слава,
Що схожий він на піраміду із горіхів:
Торкнись - і покотяться вони ураз.
А йшлось про те, що притьмом добував він
Із священних книг те, що учні просили.
Але це потім. А поки що був він скупердяй.
Раббі Аківа
Що схожий він на піраміду із горіхів:
Торкнись - і покотяться вони ураз.
А йшлось про те, що притьмом добував він
Із священних книг те, що учні просили.
Але це потім. А поки що був він скупердяй.
Раббі Аківа
2024.06.14
10:10
В мою весну тендітну тихо стукав,
Як краплі-перли юного дощу.
У подумках душі тягнулись руки,
І сонця проникав крізь землю щуп.
В мою весну проходив лабіринти.
Окрилений ти птахом прилітав.
Гігантське небо квітло гіацинтом
Як краплі-перли юного дощу.
У подумках душі тягнулись руки,
І сонця проникав крізь землю щуп.
В мою весну проходив лабіринти.
Окрилений ти птахом прилітав.
Гігантське небо квітло гіацинтом
2024.06.14
09:08
Пописюн
Учора прочитав новий твір Олександра Сушка, який, на жаль, швидко розчинився в інтернеті. Але запам‘яталося ключове слово - пісюн.
Варто наголосити, що погляд Сушка-художника рідко піднімається вище пояса (жона взяла за шкабарняк, задрав хво
Учора прочитав новий твір Олександра Сушка, який, на жаль, швидко розчинився в інтернеті. Але запам‘яталося ключове слово - пісюн.
Варто наголосити, що погляд Сушка-художника рідко піднімається вище пояса (жона взяла за шкабарняк, задрав хво
2024.06.14
05:21
Від такого конфузу
Червонію й журюсь, –
Вчора зрадила Муза,
Не з’явившись чомусь.
Не дотримала слова,
Залишила в ганьбі, –
Тільки біль підшлунковий
Відчуваю в собі.
Червонію й журюсь, –
Вчора зрадила Муза,
Не з’явившись чомусь.
Не дотримала слова,
Залишила в ганьбі, –
Тільки біль підшлунковий
Відчуваю в собі.
2024.06.14
01:09
А ти переможеш! Я знаю!
В жахітті розтрощених снів,
Мов птах білосніжний, Ізраїль
В облозі брудних дикунів.
Тобі дуже боляче, гірко...
Історія пише рядки.
Засяє Давидова зірка
В жахітті розтрощених снів,
Мов птах білосніжний, Ізраїль
В облозі брудних дикунів.
Тобі дуже боляче, гірко...
Історія пише рядки.
Засяє Давидова зірка
2024.06.13
19:57
Розходився дід Свирид, весь двір його чує.
Вранці прогулятись в парк чинно чимчикує,
Аж за столиком сидять уже випивохи,
Вже й півлітру розпили, зосталося трохи.
Де вони грошей беруть? Коли устигають?
Чи то ніяких турбот більш в житті не мають?
Тож
Вранці прогулятись в парк чинно чимчикує,
Аж за столиком сидять уже випивохи,
Вже й півлітру розпили, зосталося трохи.
Де вони грошей беруть? Коли устигають?
Чи то ніяких турбот більш в житті не мають?
Тож
2024.06.13
16:53
Тому, кому нема ще сорока,
Однолітку сказав би я багато!
А я мовчу. Бо краще - написати...
І до паперу тягнеться рука.
Та не потрібні ті чужі зізнання
Тому, кому нема ще сорока,
Коли в словах останнього рядка
Однолітку сказав би я багато!
А я мовчу. Бо краще - написати...
І до паперу тягнеться рука.
Та не потрібні ті чужі зізнання
Тому, кому нема ще сорока,
Коли в словах останнього рядка
2024.06.13
09:00
Червоний водоспад трояндовий стікав -
То Муза із колючими шипами.
Її теплом торкала сонячна рука,
Пливли назустріч хмари в білій парі.
А я була твоєю Музою у снах,
Пелюстками лягали поцілунки.
В трояндові бутони ласку пеленав
Останні надходження: 7 дн | 30 дн | ...То Муза із колючими шипами.
Її теплом торкала сонячна рука,
Пливли назустріч хмари в білій парі.
А я була твоєю Музою у снах,
Пелюстками лягали поцілунки.
В трояндові бутони ласку пеленав
Останні коментарі: сьогодні | 7 днів
![](images/additions.gif)
2024.05.20
2024.04.01
2024.02.08
2023.12.19
2023.12.07
2023.11.15
2023.10.26
• Українське словотворення
• Усі Словники
• Про віршування
• Латина (рус)
• Дослівник до Біблії (Євр.)
• Дослівник до Біблії (Гр.)
• Інші словники
![Тлумачний словник Словопедія](http://img.slovopedia.org.ua/button88x31.gif)
Автори /
Іванна Чорна (1999) /
Проза
Ревієм
• Можлива допомога "Майстерням"
Публікації з назвою одними великими буквами, а також поетичні публікації і((з з))бігами
не анонсуватимуться на головних сторінках ПМ (зі збігами, якщо вони таки не обов'язкові)
Ревієм
В очах трохи пече, а на щоках вже мокріє. Що це з тобою? Ти плачеш? І звідки ти тільки береш стільки води і стільки приводів її лити…
Цей біль… Його нема з чим сплутати, твоє життя занадто безпечне, щоб ти відчував біль на кшталт того, що сидить у тобі зараз. Цей монстр нечасто тебе навідує. Він не спить, звичайно, сидить і вичікує, коли б це йому прийти по тебе. Але ніколи, навіть на долі секунди, не дозволяй собі такої думки, що він тебе покинув, що задрімав: біль не спить. Він чекає, коли ж ти будеш слабким, коли ж заплющиш очі, втратиш пильність і дух. Ось тоді він прийде. Пафосно з’явиться в палатах, ніби він цар всього буття. І буде правий, бо він давно став твоїм господарем...
Чого ж ти ллєш сльози, мій кам’яний друг? Що ж затягнуло тебе в павутину туги? За чим ти плачеш? За життям? Ох, та то така дурниця, скажуть тобі, і будуть праві, як ніколи раніше не були.тебе його не було, друже, то за чим тобі тужити? За життям тужать привиди. Ти ж звичайний дурень. За мріями? А чого ти хотів? Ти взагалі чогось прагнув? Куди ти йшов і чому ти йшов не в той бік? Ти згадав про них тепер, коли серед сипучих пісків буденності видніються лише твої перелякані очі. Ти побоявся колись своїх мрій, вони здавалися тобі нереальними і ти покинув їх напризволяще. Пізно плакати за мріями, краще вже шукай мотузку.
Пам’ять про тебе вже стерта, хоч ти навіть не починав жити. Страхи сковали тебе ланцюгами, бажання засліпили тебе. Твій реквієм вже грає любий, ти вибрав гарний час, щоб пустити щокою сльозу. Але не тужи за його останніми нотами. Ти натиснув першу...
2015
Цей біль… Його нема з чим сплутати, твоє життя занадто безпечне, щоб ти відчував біль на кшталт того, що сидить у тобі зараз. Цей монстр нечасто тебе навідує. Він не спить, звичайно, сидить і вичікує, коли б це йому прийти по тебе. Але ніколи, навіть на долі секунди, не дозволяй собі такої думки, що він тебе покинув, що задрімав: біль не спить. Він чекає, коли ж ти будеш слабким, коли ж заплющиш очі, втратиш пильність і дух. Ось тоді він прийде. Пафосно з’явиться в палатах, ніби він цар всього буття. І буде правий, бо він давно став твоїм господарем...
Чого ж ти ллєш сльози, мій кам’яний друг? Що ж затягнуло тебе в павутину туги? За чим ти плачеш? За життям? Ох, та то така дурниця, скажуть тобі, і будуть праві, як ніколи раніше не були.тебе його не було, друже, то за чим тобі тужити? За життям тужать привиди. Ти ж звичайний дурень. За мріями? А чого ти хотів? Ти взагалі чогось прагнув? Куди ти йшов і чому ти йшов не в той бік? Ти згадав про них тепер, коли серед сипучих пісків буденності видніються лише твої перелякані очі. Ти побоявся колись своїх мрій, вони здавалися тобі нереальними і ти покинув їх напризволяще. Пізно плакати за мріями, краще вже шукай мотузку.
Пам’ять про тебе вже стерта, хоч ти навіть не починав жити. Страхи сковали тебе ланцюгами, бажання засліпили тебе. Твій реквієм вже грає любий, ти вибрав гарний час, щоб пустити щокою сльозу. Але не тужи за його останніми нотами. Ти натиснув першу...
2015
• Можлива допомога "Майстерням"
Публікації з назвою одними великими буквами, а також поетичні публікації і((з з))бігами
не анонсуватимуться на головних сторінках ПМ (зі збігами, якщо вони таки не обов'язкові)
Про публікацію