![](images/additions.gif)
Авторський рейтинг від 5,25 (вірші)
2024.09.07
20:50
Співала самотність про зграйну дружбу.
Співала, аж серце злітало з словами
І в звуках тремтіло.
Здіймалося вище і вище.
Як жайворон, висло
Та й впало, мов грудка...
Нараз обірвалася пісня.
На серце людина поклала руку.
Співала, аж серце злітало з словами
І в звуках тремтіло.
Здіймалося вище і вище.
Як жайворон, висло
Та й впало, мов грудка...
Нараз обірвалася пісня.
На серце людина поклала руку.
2024.09.07
12:10
Чомусь не спиться, в спогади поринув.
В часи, коли ще зовсім молоді,
Наївні, чисті, справжні та щасливі
Клялись в любові вічній і святій...
Безсонна ніч затьмарює мій розум.
Змішалося все: і світло, і пітьма.
Реальна ти?.. Навіяна в гіпнозі?..
В часи, коли ще зовсім молоді,
Наївні, чисті, справжні та щасливі
Клялись в любові вічній і святій...
Безсонна ніч затьмарює мій розум.
Змішалося все: і світло, і пітьма.
Реальна ти?.. Навіяна в гіпнозі?..
2024.09.07
11:32
вересня у Львові сталася страшна трагедія. Внаслідок чергової російської ракетної атаки загинула вся родина Ярослава Базилевича - 43-річна дружина Євгенія і три дочки: 21-річна Ярина, 18-річна Дарина та Емілія, якій було лише сім рочків… Батько чудом зали
2024.09.07
11:29
Цей світ не каже: ось твоя межа,
Хоч креслить площі, вулиці і храми,
Безмежну карту де кишить життя
За вікнами трагедії та драми.
Він каже: слухай, можеш то не будь,
Як блудний син, навчайся в Соломона,
Та молода і сонцем повна грудь
Збезчестить св
Хоч креслить площі, вулиці і храми,
Безмежну карту де кишить життя
За вікнами трагедії та драми.
Він каже: слухай, можеш то не будь,
Як блудний син, навчайся в Соломона,
Та молода і сонцем повна грудь
Збезчестить св
2024.09.07
10:37
Я в тишу цю утік від світу --
Душа запрагла чистоти.
Живу, допоки світло лити,
Мій саде, в неї будеш ти.
Розвієш все: печалі, стреси,
І гнилуватих друзів глум.
Іще б сюди озерне плесо,
Душа запрагла чистоти.
Живу, допоки світло лити,
Мій саде, в неї будеш ти.
Розвієш все: печалі, стреси,
І гнилуватих друзів глум.
Іще б сюди озерне плесо,
2024.09.07
07:26
Укріпився в серці біль
І щемить у грудях, –
Чую в небі звідусіль
Смертоносні гуди.
Зневажаю я ще гірш
Дикунів нащадків
За оте, що дітям більш
Не вдається спатки.
І щемить у грудях, –
Чую в небі звідусіль
Смертоносні гуди.
Зневажаю я ще гірш
Дикунів нащадків
За оте, що дітям більш
Не вдається спатки.
2024.09.07
05:12
маєте рацію
пане
хто я такий
не пророк
місце нагрів
у дивані
вимазав кров'ю
рядок
пане
хто я такий
не пророк
місце нагрів
у дивані
вимазав кров'ю
рядок
2024.09.06
21:59
Я про тебе весь час мрію
Ледь, було, не задихнувся…
Але, все таки, волію…
Кожну ніченьку я вчуся
То лишаю тебе блузки…
То вимощую сідничку
Італьянським… то французьким…
Ледь, було, не задихнувся…
Але, все таки, волію…
Кожну ніченьку я вчуся
То лишаю тебе блузки…
То вимощую сідничку
Італьянським… то французьким…
2024.09.06
17:38
Не молода. Звичайна жінка.
Спитайте, хто вона мені?
Лунає сміх не юно-дзвінко.
Вуста вже не такі смачні.
Вона не носить діамантів.
Не топче подіум щодня.
Не еталонна в арс аманді.
Її цікавить маячня:
Спитайте, хто вона мені?
Лунає сміх не юно-дзвінко.
Вуста вже не такі смачні.
Вона не носить діамантів.
Не топче подіум щодня.
Не еталонна в арс аманді.
Її цікавить маячня:
2024.09.06
16:33
замість того щоб прийнятися
за нікому нетребний програмний
опус дама в трьох актах . . .
омріюючи черговий анічим
не споживчий жест
для небагатьох ~
тому що вересневе проз
за нікому нетребний програмний
опус дама в трьох актах . . .
омріюючи черговий анічим
не споживчий жест
для небагатьох ~
тому що вересневе проз
2024.09.06
15:48
Лиш ти так міг збентежити безцеремонно,
Ввірватись вітерцем у тихі сни.
І шепотіти з ніжністю мені "мадонна",
Троянди дарувати навесні.
Лиш ти так міг без дозволу поцілувати,
І розсипати діаманти мрій,
І з пристрастю запалювати в серці ватру...
Ввірватись вітерцем у тихі сни.
І шепотіти з ніжністю мені "мадонна",
Троянди дарувати навесні.
Лиш ти так міг без дозволу поцілувати,
І розсипати діаманти мрій,
І з пристрастю запалювати в серці ватру...
2024.09.06
12:28
Психологічні травми окремих диктаторів мають смертельні наслідки для значної частини людства.
Б’ючи споконвіку чолом, московити хронічно травмували мізки.
Мізерні люди мілко плавають, зате глибоко риють.
Велика культура має бути ще й високою.
2024.09.06
11:58
Цю розповідь про відомого київського поета можна було б назвати інакше, а саме «Друга хвиля», якщо вважати першою хвилею захоплюючий і насичений період моєї роботи над піснями Сергія Ґуберначука*.
Взагалі створення пісень – це цікавий і непростий проце
2024.09.06
11:03
О, скільки раз я тамувала подих!
Сама безкрила, та мені болять
Всі помахи пташиного польоту,
В стараннях молодих ластовенят.
Лишають після себе тиші зліпки,
Які спадають, сіючи журу,
І чергова з очей зникає дрібка,
Сама безкрила, та мені болять
Всі помахи пташиного польоту,
В стараннях молодих ластовенят.
Лишають після себе тиші зліпки,
Які спадають, сіючи журу,
І чергова з очей зникає дрібка,
2024.09.06
06:57
Яка сім’я красива на світлині
Радіє щастю власному в ту мить,
Коли квітують райдужно рослини
І сонце помаранчеве горить.
Замріяно вдивляються в майбутнє,
Всміхаючись спокійному життю,
Хоча уже прийшла година скрутна
І смерть до них підкралася вприт
Радіє щастю власному в ту мить,
Коли квітують райдужно рослини
І сонце помаранчеве горить.
Замріяно вдивляються в майбутнє,
Всміхаючись спокійному життю,
Хоча уже прийшла година скрутна
І смерть до них підкралася вприт
2024.09.06
06:54
Чорнозем – це кров, що запеклася.
Ми багаті на такі ґрунти.
У новій чи прийде іпостасі
той, хто зможе наш народ спасти?
Але поки тільки фарисеї
брешуть про турботу та любов.
Залп дала ворожа батарея…
Чорнозему збільшилося знов.
Останні надходження: 7 дн | 30 дн | ...Ми багаті на такі ґрунти.
У новій чи прийде іпостасі
той, хто зможе наш народ спасти?
Але поки тільки фарисеї
брешуть про турботу та любов.
Залп дала ворожа батарея…
Чорнозему збільшилося знов.
Останні коментарі: сьогодні | 7 днів
![](images/additions.gif)
2024.07.02
2024.05.20
2024.04.01
2024.02.08
2023.12.19
2023.12.07
2023.11.15
• Українське словотворення
• Усі Словники
• Про віршування
• Латина (рус)
• Дослівник до Біблії (Євр.)
• Дослівник до Біблії (Гр.)
• Інші словники
![Тлумачний словник Словопедія](http://img.slovopedia.org.ua/button88x31.gif)
Автори /
Дарина Березіна (1982) /
Проза
Без адреси
• Можлива допомога "Майстерням"
Публікації з назвою одними великими буквами, а також поетичні публікації і((з з))бігами
не анонсуватимуться на головних сторінках ПМ (зі збігами, якщо вони таки не обов'язкові)
Без адреси
В.С.
Любий мій Графе, хай боронить вас Боже, де б то Ви зараз не були, а втім, я добре знаю, де Ви є, що з того; а в нас знов мряка вже два тижні поспіль, життя скінчилося, та й навіщо воно, коли болить голова і я постійно забуваю всюди свою парасольку. А завтра “Інтер” крутитиме першу серію опів на десяту, тому я вже майже надумала вшитися з граматики, але матусі загорілося дивитися ті новини, й телевізор здох. Але то нічого, хоча ми й не бачилися з Вами вже чотири місяці з хвостиком. Мені ж бо все одно вже двічі обіцяли дати копняка з нашого закладу за прогули, і граматичка не таке й стерво, дарма що симпатична й схожа на Вашу дружину, до речі, сміється вона у Вас як кобила, і та сіра з бісером сукня їй ані трохи не пасує.
Та, зрештою, все це маячня, і цей лист зовсім не до Вас, не тіштеся марно, Ви ж бо не ВІН, і що з того, що у Вас теж карі очі. Просто ця мокреча, а тут іще Зоська приперлася вчора зі своїм новим, best friend, чорти б її вхопили, цьомчики-перецьомчики, “...а ти що, й досі цього підстаркуватого...?”. Але Ви не зважайте, це вона навмисне, Зоська ж бо завидюща, вона сама на Вас тоді око поклала, і тепер казиться, бо її Санюрчик—нумер—сто ще дефективніший, ніж дев’яносто дев’ять попередніх. Це, мабуть, негарно, що я так про майже подругу, але вони ніби змовилися всі, чесне слово...
Іноді я думаю: як би воно було, якби ми зустрілися з Вами тоді у Львові? Втім, простих смертних, либонь, не пускають на знімальний майданчик, то ж це таки дурість. Але я, напевне, впізнала б Вас навіть і без гриму, байдуже, що Ви тепер сиві зовсім, і минуло тридцять років.
Може, все ще буде гаразд. Може, я куплю собі таку ж саму, як у Зоськи, шкіряну спідничку, навчуся фарбувати губи і не бачити Вас щоночі уві сні, а тоді ходитиму по нічних клубах і куди захочу. Навіть познайомлюся із тим самим приятелем Санюрчика – нумер—сто, і це буде кохання з першого погляду, ми житимемо довго й щасливо, а помремо в один день, і він так ніколи й не дізнається, чому нашого сина я назвала...
Любий мій Графе, хай боронить вас Боже, де б то Ви зараз не були, а в нас знов дощить...
Любий мій Графе, хай боронить вас Боже, де б то Ви зараз не були, а втім, я добре знаю, де Ви є, що з того; а в нас знов мряка вже два тижні поспіль, життя скінчилося, та й навіщо воно, коли болить голова і я постійно забуваю всюди свою парасольку. А завтра “Інтер” крутитиме першу серію опів на десяту, тому я вже майже надумала вшитися з граматики, але матусі загорілося дивитися ті новини, й телевізор здох. Але то нічого, хоча ми й не бачилися з Вами вже чотири місяці з хвостиком. Мені ж бо все одно вже двічі обіцяли дати копняка з нашого закладу за прогули, і граматичка не таке й стерво, дарма що симпатична й схожа на Вашу дружину, до речі, сміється вона у Вас як кобила, і та сіра з бісером сукня їй ані трохи не пасує.
Та, зрештою, все це маячня, і цей лист зовсім не до Вас, не тіштеся марно, Ви ж бо не ВІН, і що з того, що у Вас теж карі очі. Просто ця мокреча, а тут іще Зоська приперлася вчора зі своїм новим, best friend, чорти б її вхопили, цьомчики-перецьомчики, “...а ти що, й досі цього підстаркуватого...?”. Але Ви не зважайте, це вона навмисне, Зоська ж бо завидюща, вона сама на Вас тоді око поклала, і тепер казиться, бо її Санюрчик—нумер—сто ще дефективніший, ніж дев’яносто дев’ять попередніх. Це, мабуть, негарно, що я так про майже подругу, але вони ніби змовилися всі, чесне слово...
Іноді я думаю: як би воно було, якби ми зустрілися з Вами тоді у Львові? Втім, простих смертних, либонь, не пускають на знімальний майданчик, то ж це таки дурість. Але я, напевне, впізнала б Вас навіть і без гриму, байдуже, що Ви тепер сиві зовсім, і минуло тридцять років.
Може, все ще буде гаразд. Може, я куплю собі таку ж саму, як у Зоськи, шкіряну спідничку, навчуся фарбувати губи і не бачити Вас щоночі уві сні, а тоді ходитиму по нічних клубах і куди захочу. Навіть познайомлюся із тим самим приятелем Санюрчика – нумер—сто, і це буде кохання з першого погляду, ми житимемо довго й щасливо, а помремо в один день, і він так ніколи й не дізнається, чому нашого сина я назвала...
Любий мій Графе, хай боронить вас Боже, де б то Ви зараз не були, а в нас знов дощить...
• Можлива допомога "Майстерням"
Публікації з назвою одними великими буквами, а також поетичні публікації і((з з))бігами
не анонсуватимуться на головних сторінках ПМ (зі збігами, якщо вони таки не обов'язкові)
Про публікацію